I den østligste udkant af det europæiske kontinent:
Den tidligere republik Zubrowka, et hedengangent imperium.
LUTZ KIRKEGÅRD
TIL MINDE OM NATIONENS PRYD
FORFATTER
Det er en udbredt misforståelse, -
- at en forfatters fantasi altid er i sving.
At han konstant hitter på en endeløs strøm af hændelser og optrin.
At han ganske enkelt griber sine historier ud af den blå luft.
Det forholder sig rent faktisk omvendt.
Så snart folk ved, du er forfatter, -
- kommer de med figurerne og begivenhederne.
Og så længe du bevarer evnen til at iagttage-
- og høre omhyggeligt efter, -
- vil disse historier fortsætte med...
Hold op! Det gør du ikke!
Fortsætte med at opsøge dig gennem hele livet.
Han, som så ofte har fortalt andres historier, -
- skal fortælles mangt og meget.
- Undskyld. - Pyt.
De følgende begivenheder fik jeg beskrevet, -
- præcis som jeg fremstiller dem her, -
- og på en ganske uventet måde.
For et antal år siden-
- pådrog jeg mig et mildt tilfælde af skrivefeber, -
- en neurasteni, der var udbredt blandt datidens intelligentsia.
Jeg besluttede mig for at tilbringe en august-
- i kurbyen Nebelsbad neden for alpetoppen Sudetenwaltz.
Jeg indlogerede mig på hotel Grand Budapest, -
- et malerisk, overdådigt og engang alment berømmet etablissement.
Nogle af jer kender det sikkert.
Det var uden for sæsonen og for længst ufashionabelt, -
- og stedets deroute mod forfald og nedrivning var allerede godt i gang.
Vi få hotelgæster-
- lærte hurtigt hinanden at kende på udseendet, -
- da vi var de eneste beboere i det enorme etablissement.
Dog havde ingen bekendtskaber gæsterne imellem udviklet sig-
- til mere end et venligt nik, når vi passerede hinanden-
- i palmehaven, -
- det arabiske bad-
- og om bord på kabelbanen.
Vi var alle ganske reserverede-
- og enspændere uden undtagelse.
Måske som følge af den udbredte tavshed-
- udviklede jeg et uformelt forhold-
- til hotellets portier, en vesteuropæer, -
- der udelukkende blev kaldt "monsieur Jean".
Han virkede på én gang både doven og ganske pligtopfyldende.
Han var næppe vellønnet.
En aften-
- stod jeg og sludrede med monsieur Jean, -
- hvilket jeg havde fået for vane, da jeg bemærkede en nytilkommen.
En ældre, velklædt herre-
- med et yderst livligt, intelligent ansigt-
- og omgivet af en uomtvistelig tristesse.
Han var som os andre alene, men det skal bemærkes, -
- at han var den første, der virkede decideret ensom.
Tillige et symptom på min egen lidelse.
Hvem er den interessante herre?
...spurgte jeg monsieur Jean.
Til min overraskelse blev han ganske paf.
Ved De ikke det? ...spurgte han.
Genkender De ham ikke?
Han virkede bekendt.
Det er selveste hr. Moustafa. Han ankom i morges.
Navnet er utvivlsomt velkendt blandt de mere livserfarne af jer.
Zero Moustafa var engang den rigeste mand i Zubrowka...
IMMIGRANT VED MUFFEN
...og var stadigvæk ejer af hotel Grand Budapest.
AFTALE MED FOLKEKOMMISSARIATET
Han bor her gerne en uge eller mere.
Tre gange om året, men aldrig i højsæsonen.
Monsieur Jean gav tegn, og jeg lænede mig nærmere.
Hør her. Han nøjes med et enkeltværelse uden bad-
- længst væk på øverste etage.
Det er mindre end elevatoren.
Det var almen viden, -
- at Zero Moustafa havde købt og boet i-
- nogle af de mest overdådige paladser på kontinentet.
Men her på hans eget nærmest tomme hotel-
- valgte han et tjenesteværelse.
I samme øjeblik opstod et irrelevant hverdagsdrama.
Pis.
Det krævede monsieur Jeans omgående og fulde opmærksomhed.
Det kunne dog ikke fastholde min.
Men dette intermezzo i fortællingen om den mystiske, ældre herre-
- havde populært sagt gjort mig "gespannt wie ein Flitzebogen".
Spændt som en flitsbue.
Det stod på indtil efterfølgende formiddag, -
- da skæbnen på sin uudgrundelige og aldeles pålidelige maner-
- endnu en gang kom mig til undsætning.
Jeg beundrer Deres arbejde.
Hvabehar?
Jeg sagde, at jeg kender og beundrer Deres arbejde.
Tak for de venlige ord.
Havde monsieur Jean noget at fortælle Dem-
- om etablissementets aldrende indehaver?
Jeg må tilstå, at jeg udspurgte ham om Dem.
Monsieur Jean er naturligvis ganske habil, -
- men han er hverken en første-eller for den sags skyld andenklasses portier.
Men sådan er det.
Tiderne har ændret sig.
De termiske bade er meget smukke.
Det var de oprindeligt, men helt umulige at vedligeholde.
For dekadente til vor tid.
Men jeg elsker den alligevel, denne besnærende, gamle ruin.
Hvordan gik det til, at De købte det?
Hotel Grand Budapest.
Jeg købte det ikke.
Hvis De ikke spørger af ren høflighed, og i så fald må De sige til, -
- men hvis det oprigtigt interesserer Dem, -
- vil jeg invitere Dem på middag i aften.
Da skal det være mig en fornøjelse og et privilegium at fortælle Dem-
- min historie, sådan som den har formet sig.
To ænder stegt med oliven.
Kanin og salat?
Pouilly-Jouvet 52 og en lille flaske brut.
Det burde give os rigelig tid.
- Hvis ellers jeg begynder straks. - Gerne.
Historien begynder, helt naturligt, med vor fælles vens forgænger.
Den oprindelige portier på hotel Grand Budapest.
Den begynder naturligvis med...
FØRSTE AKT: M. GUSTAVE
Stil bordet ved vinduet.
Stil bakken på bordet.
Lige der. Er de blevet børstet og blokket?
- Naturligvis. - Så pak dem i æsker.
Er de fra Oberstdorf & Co? Kuffert nr. to.
Hvem har billetterne? Lad mig få dem.
Udmærket. Vent i hjørnet.
- Jeg rejser ikke. - Hvabehar?
- Jeg rejser ikke. - Hvorfor ikke?
- Jeg er bange. - For hvad?
At det er sidste gang, vi ser hinanden.
Hvorfor i alverden dog det?
Jeg kan ikke sætte ord på, men jeg kan mærke det.
Du behøver da ikke forlade os...
- Tag med mig. - Til Lutz?
- Jeg beder dig. - Ræk mig din hånd.
Der er intet at frygte. Du har bare rejsefeber.
Nok er det et mere voldsomt anfald end normalt, -
- men ærligt talt... Hvad har du gjort ved dine negle?
Sikke en gyselig lak. Farven er helt gal.
- Kan du ikke lide den? - Jeg får decideret kvalme af den.
- Måske kan det her berolige dig. - Ikke et digt.
Lyt nu bare til ordene.
"Jeg gik engang i skoven ud blandt grånende graner.
Der fandt jeg en grav, regnvåd, vejrbidt, æterisk.
Inskriptionen var visket væk, -
- men dybt i de triste furer..."
Tænd et lys for mig.
- I Mariakirkens sakristi. - Jeg gør det med det samme.
Husk, at jeg altid er hos dig.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker dig.
Det er en bedrift at have sådan en kvinde som gæst-
- hele 19 sæsoner i træk.
- Javel. - Hun holder meget af mig.
Javel.
Men jeg har aldrig set hende sådan før.
Nej.
Hun skælvede som en hund, der skider.
Så sandt.
Løb op til Mariakirken på Brucknerplatz.
Køb et almindeligt lys og få fire klubeck i byttepenge.
Tænd det i sakristiet, bed en bøn-
- og køb en courtesan au chocolat med fra Mendl's.
Eventuelle småpenge giver du til den invalide skopudserdreng.
- Så gerne. - Vent.
- Hvem er du? - Jeg er Zero, den nye piccolo.
- Zero? - Javel.
Jeg har aldrig hørt om dig. Hvem har ansat dig?
- Hr. Mosher. - Hr. Mosher!
Ja, monsieur Gustave?
Har De i al ubemærkethed ansat denne unge mand som piccolo?
Han er ansat på prøve med forbehold for Deres godkendelse.
Nuvel. Tak, hr. Mosher.
Ingen årsag, monsieur Gustave.
Nu til din officielle jobsamtale.
Skal jeg tænde lyset først?
Nej.
Erfaring?
Hotel Kinski, køkkendreng.
Hotel Berlitz, gulvvasker.
- Inden da var jeg opvasker... - Ingen erfaring.
Tak for denne gang, monsieur Gustave.
Det var mig en fornøjelse, hr. Schneider.
De går slet ikke an.
- Uddannelse? - Jeg har studeret læsning og stavning.
- Jeg begyndte i folkeskolen... - Ingen uddannelse.
- Nu er den eksploderet. - Så ring dog efter blikkenslageren.
- Senere, monsieur Gustave? - Som altid, fru Liebling.
- Hvad er det her? - Ikke nu.
Familie?
Ingen.
Sjette, Igor.
Hvorfor vil du være piccolo?
Hvem ville ikke gerne det på hotel Grand Budapest?
Det er en institution.
Storartet svar.
- 1.000 klubeck. - Du godeste.
Har De selv været piccolo?
Hvad tror du?
Man skal jo starte et sted...
Skrub ud og tænd det lys.
EN MÅNED SENERE
Således begyndte mit liv.
Som juniorpiccoloelev på hotel Grand Budapest-
- under den strenge monsieur Gustave H.
Jeg blev hans lærling, han min rådgiver og vogter.
Hvad er en piccolo?
En piccolo er usynlig, men altid til at få øje på.
En piccolo husker, hvad folk hader.
En piccolo kender gæstens behov, -
- inden behovet opstår.
En piccolo er frem for alt dybt diskret.
Gæsterne ved, at deres hemmeligheder, som kan være yderst upassende, -
- følger med os i graven.
- Hold tand for tunge, Zero. - Javel.
Det var alt.
Jeg opdagede, at mange af hotellets trofaste gæster-
- kom der på grund af ham.
Det var en essentiel del af hans arbejde, -
- men tilsyneladende også en fornøjelse.
Kravene var altid de samme.
De skulle være rige, -
- gamle, -
- usikre, -
- forfængelige, -
- overfladiske, -
- lyshårede-
- og trængende.
Hvorfor lyshårede?
Det var de alle sammen.
Han var i øvrigt-
- den mest overparfumerede mand, jeg nogensinde har mødt.
Duften løb ham altid langt i forvejen-
- og blev hængende, længe efter han var gået.
Jeg arbejdede seks dage om ugen samt den halve søndag-
- fra 05 til lige efter midnat.
Vi spiste beskedent, men ofte, for at bevare energien.
To morgen-og frokostmåltider samt aftensmad.
Monsieur Gustave holdt også aftenmesse.
Uforskammethed er blot et udtryk for frygt.
Frygt for ikke at få, hvad man vil have.
Det mest rædselsfulde menneske skal bare elskes, -
- og det vil åbne sig som en blomst.
Det minder mig om et digt:
"Malerens pensel berørte det ufærdige ansigt-
- med smidige hår-
- og satte en sart rødmen i hendes livløse kinder."
Selv spiste han alene på sit værelse.
Hotelejerens identitet var ukendt for os alle sammen.
Hver måned kom hans udsending, stedfortræder Kovacs, -
- for at gennemgå regnskaber og overbringe beskeder på ejerens vegne.
Monsieur Gustave og vores bestyrer, hr. Becker, -
- holdt fortrolige møder med ham oven over receptionen.
Det var også på den tid, jeg mødte Agatha.
Men det skal vi ikke tale om.
ANDEN AKT: MADAME C.V.D.u.T.
ZUBROWKAS STATSTIDENDE TO NUMRE DAGLIGT
KABELBANE
- Hvad vil du? - Se.
BLIVER DER KRIG? KAMPVOGNE VED GRÆNSEN
RIG GREVINDE FUNDET DØD
Du gode gud.
Det gør mig ondt.
- Vi må tage derhen. - Må vi?
Hun har brug for mig, og jeg har brug for din hjælp med bagagen.
Se at få pakket.
Medbring en flaske Pouilly-Jouvet 26 i en vinkøler med to glas, -
- så vi ikke skal drikke det rævepis, de serverer i toget.
Jeg bebrejder mig selv.
Hun prøvede at fortælle mig om sin forudanelse. Jeg lyttede ikke.
Alle i Lutz vil være klædt i sort, -
- undtagen hendes egne rædsomme, svigefulde børn, som hun afskyede.
De vil danse sigøjnerdans af glæde.
Det giver ikke mening at gøre noget her i livet, for det slutter så brat.
Pludselig sætter rigor mortis ind.
Det er altid de gode, der dør først.
Med lidt held arver din gamle ven her et par klubeck, -
- men det ved man aldrig, før dødsattesten er underskrevet.
Hun var et festfyrværkeri i kanen.
Hun var 84 år, monsieur Gustave.
Jeg har haft dem, der var ældre.
Som ung er det ren oksefilet, -
- men som årene går, må man ty til de billigere udskæringer.
Og det har jeg det fint med, for dem kan jeg godt lide.
Der er mere smag i dem, siges det.
Hvorfor stopper vi ved en bygmark?
19. OKTOBER
GRÆNSEN LUKKES
Halløj, gutter.
Deres papirer.
Med fornøjelse.
Det er ikke noget flatterende portræt. Jeg var ellers billedskøn engang.
KORP. F. MÜLLER
Står F'et for Fritz? Franz?
- Franz. - Jeg vidste det.
Han gør en sjov grimasse.
Det er et visum med arbejdstilladelse, Franz, min egen.
Han er sammen med mig.
Følg med udenfor.
Sæt dig ned, Zero. Hans papirer er i orden.
Jeg har selv kontrolleret dem med Arbejds-og Tyendekontoret.
I kan ikke anholde ham, blot fordi han er immigrant. Han har intet gjort.
Hold op, for satan!
Lad dem bare, monsieur.
Av! Det gør ondt!
Beskidte, koparrede fascistsvin!
Snitterne væk fra min piccolo!
Hvad foregår der her?
Det er for galt. Knægten arbejder for mig på hotel Grand Budapest.
Monsieur Gustave?
Mit navn er Henckels.
Jeg er søn af dr. og fru Wolfgang Henckels-Bergersdörfer.
Kan De huske mig?
Jeg ved præcis, hvem De er. Utroligt. De er lille Albert.
Det er frygtelig pinligt. Slip dem.
Deres kollega er statsløs.
Han skal ansøge om en revideret indrejsetilladelse, -
- som i øjeblikket kan være meget svær at få.
Tag den her.
Den er midlertidig, men jeg kan desværre ikke gøre mere.
Hvordan har Deres mor det?
- Ganske fint, tak. - Hun er henrivende.
- Hils hende kærligt fra mig. - Det skal jeg nok.
Deres rejseledsager var god ved mig, da jeg var en ensom, lille dreng.
Mine mænd og jeg undskylder forstyrrelsen.
Det må De undskylde.
Man kan stadig opleve små, civiliserede glimt-
- i det barbariske slagtehus, der engang hed menneskeheden.
Det er det, vi bibringer på vores egen ydmyge, ubetydelige...
Op i røven med det.
Hvor er hun, Clotilde? Før mig hen til hende.
Du ser så frisk ud, min egen. De har gjort et flot stykke arbejde.
Jeg ved ikke, hvilken creme de bruger nede i lighuset, -
- men jeg vil have noget. Du har ikke set så godt ud i årevis.
Du ser ud, som om du er i live.
Så ændrede du den alligevel. Den er perfekt.
- Clotilde... - Ja?
Et glas køligt vand uden is, tak.
Så gerne.
Monsieur Serge vil gerne tale med Dem på sit kontor.
Nuvel.
Jeg er straks tilbage, min egen.
Vi blev ført gennem en grøn dør, -
- ned ad en snæver løngang og ind i anretterværelset.
Kort efter åbnede køkkendøren sig, -
- og en lille tjener klædt i hvidt kom busende ind.
Jeg glemmer aldrig hans ansigtsudtryk.
Hvad dælen foregår der?
Selv havde jeg aldrig før sat mine ben i sådan et hus.
Jeg forstod kun lidt af det, der nu skete.
Til sidst måtte jeg dog sande, -
- at når en stor formue er på spil, -
- spreder menneskets grådighed sig som gift i blodet.
Onkler, nevøer, fætre, -
- svogre med stadigt spinklere relationer.
Den gamle dames fjerne slægtninge kom forslugent krybende frem.
Lederen af denne forsamling, og det var et forvirrende tilfælde, -
- viste sig at være den kære stedfortræder Kovacs.
Han var selv en fornem advokat.
Han var eksekutor for den afdøde enkes bo.
Dette er madame D's testamente.
Det består af en tontine-
- indstiftet før hendes mands død for 46 år siden-
- samt 635 tillæg, -
- notitser, korrektioner og viljeserklæringer-
- udfærdiget i de efterfølgende årtier.
Samlingens lovlighed må studeres nærmere.
Det er dog vores opfattelse, at det var madame D's hensigt, -
- at størstedelen af hendes bo skulle tilfalde hendes søn Dmitri, -
- med særlige ydelser til hans søstre, -
- Marguerite, Laetizia og Carolina, -
- og mindre gaver til de øvrige slægtninge, -
- hvilket fremgår af arvingelisten, som jeg vil belyse senere.
Men...
...jeg fik yderligere en kodicil tilsendt med posten i morges.
Det ser ud til, at madame D sendte den i sit livs sidste timer.
Den indeholder en ændring af testamentet, -
- hvilken jeg, som loven kræver det, nu vil læse op.
Dokumentets ægthed er endnu ikke blevet fastslået, -
- så jeg vil bede alle parter om at være tålmodige og tavse, -
- indtil vore undersøgelser er færdiggjort.
"Til min nære ven, som trøstede mig i mine sidste år-
- og vækkede glæden hos en gammel kvinde, -
- som troede, at hun aldrig mere skulle føle lykke, -
- monsieur Gustave H, -
- testamenterer jeg uden beskatning og med alle dertil hørende rettigheder-
- maleriet med titlen 'Dreng med æble'-
- af Johannes van Hoytl den Yngre, -
- som vi begge nød så meget."
- Van Hoytl-maleriet? - Uden beskatning?
Hvem er Gustave H?
Det er mig, min egen.
Den forpulede svans!
Han er portier. Hvad vil du her?
Tage afsked med en dejlig kvinde, jeg har elsket.
- Han er trængt ind i mit hjem. - Det er ikke dit endnu, Dmitri.
Først når testamentet er stadfæstet...
Du får ikke 'Dreng med æble', din lille baglader.
Hvad skal det betyde?
Tilkald politiet. Vi anmelder det.
Denne forbryder har plaget min familie i næsten 20 år.
Han er en hensynsløs eventyrer og svindler, -
- som udnytter svage, ældre damer.
- Og han knepper dem velsagtens også. - Jeg går i seng med alle mine venner.
Hvor er Céline?
Hvad? Hun er jo død. Hendes testamente bliver læst op.
Nå ja, selvfølgelig.
Hvis jeg finder ud af, at du har rørt min mor, -
- levende eller død, så skærer jeg halsen over på dig.
Jeg troede, jeg var en forpulet svans.
- Ja, men du er biseksuel. - Lad os skifte emne. Jeg går.
Vent her, og vær stille.
Maleriet 'Dreng med æble' er uvurderligt. Er du med?
- Tillykke, monsieur Gustave. - De vil slås med mig om lortet.
- Er det meget smukt? - Ubeskriveligt.
"Selv den dygtigste skjalds vers kan kun besynge-
- hendes fravær og det, hun ikke er."
Må jeg se det?
Hvorfor ikke?
Dette er van Hoytls udsøgte afbildning-
- af en smuk yngling.
Lyshåret, væver, hud så hvid som mælken der. Af ulastelig herkomst.
Et af de sidste på private hænder og utvivlsomt det bedste.
Det er et mesterværk.
Resten af hendes bras er værdiløst.
Monsieur Gustave?
Kan jeg hjælpe med noget?
Ja, Serge. Du kan pakke det her ind, tak.
Pakke 'Dreng med æble' ind?
FORTROLIGT
Hvad var det, du ville fortælle mig tidligere?
Det kan jeg ikke fortælle Dem lige nu.
Skriv til mig i morgen. Lutzbahn station!
Jeg vil aldrig gå af med det.
Det mindede hende om mig. Det vil altid minde mig om hende.
Jeg vil dø med dette maleri hængende over min seng.
Kan du se ligheden?
Ja.
Vi må hellere sælge det.
Jo før, jo bedre. Hvis nu de prøver at stjæle det tilbage.
Og der var noget ved de der soldater på toget.
Det varsler en svær krig og hårde tider i hotelbranchen.
De kunne lukke gesjæften i morgen.
Lad os sværge en blod-ed.
Vi sælger 'Dreng med æble' på det sorte marked i ugens løb.
Derefter skjuler vi os ved den maltesiske riviera, -
- indtil balladen er forbi, og vi kan genoptage vore hverv.
Som løn for din hjælp, loyalitet og dit arbejde som min tjener-
- lover jeg dig 1,5% af salgsprisen.
- 1,5? - Samt kost og logi.
- Kan vi sige 10? - Det må være din spøg.
Det er mere, end jeg ville give en kunsthandler, -
- og du kan ikke se forskel på clairobscur og kyllingekråser.
Men hvis jeg dør først, og det gør jeg, bliver du min enearving.
Jeg har kun et sæt elfenbenshårbørster og en samling af romantisk poesi, -
- men når tiden kommer, er det alt sammen dit.
Plus det, vi ikke har brugt på ludere og whisky.
Det er vores ubrydelige bånd.
Jeg skriver dokumentet med det samme.
Jeg, Gustave H, som er nogenlunde ved mine sansers fulde fem, -
- testamenterer på denne dag, 19. oktober det Herrens år 1932...
Han fortalte mig aldrig, hvor han kom fra.
Jeg spurgte aldrig til hans familie.
Undskyld.
Politiet er her. De vil tale med Dem.
Sig, jeg kommer straks.
Okay.
Er du nogensinde blevet afhørt?
Ja, da jeg blev arresteret og tortureret af oprørsmilitsen efter ørkenopstanden.
Så kender du rumlen. Klap i.
- Du har aldrig hørt om van Hoytl. - Forstået.
Hvad kan vi hjælpe d'herrer med?
Kommissær Henckels.
"På politichefens ordre anholder jeg Dem hermed-
- for mordet på madame Céline Villeneuve Desgoffe und Taxis."
Jeg vidste, der var noget galt. Vi hørte aldrig dødsårsagen.
Hun er blevet myrdet, og I tror, jeg gjorde det.
Holdt!
TREDJE AKT: FANGELEJREN CHECKPOINT 19
EN UGE SENERE
AFVENTER RETTERGANG
Hvad skete der?
Der skete det, at jeg søndertæskede-
- en flæbende, lille gnom ved navn Pinky Bandinski, -
- som betvivlede min virilitet.
Af kiosklitteraturen har vi jo lært, at når man er et sted som det her, -
- må man aldrig være en sjatpisser. Man skal bevise, at man er noget.
Man skal vinde deres respekt.
Du skulle have set hans grimme fjæs i morges.
Han er faktisk blevet en god ven. Ham skal du møde en dag.
Har du talt med Kovacs?
Jeg mødtes hemmeligt med ham. Jeg skulle sværge intet at afsløre.
- Det skal du også. - Det gør jeg senere.
- Han tror, du er uskyldig. - Naturligvis.
Hvad lyder anklagen på?
Sent om aftenen den 19. oktober-
- ankom den i huset velkendte monsieur Gustave H-
- til Desgoffe und Taxis' palæ i Lutz-
- og gik ind ad bagindgangen.
Ganske ubemærket begav han sig via bagtrapper og løngange-
- til madame D's private gemakker.
Intet indikerer, om dette besøg var aftalt med hende eller ej.
Næste morgen blev madame D fundet død af strykninforgiftning.
Monsieur Gustave blev først set på adressen igen, -
- som vi jo ved, 24 timer senere.
Hans anklageres identitet fremgår tydeligt af denne erklæring.
Det er dybest set samtlige af slægtens medlemmer.
Men øjenvidnet, der angiveligt overværede disse begivenheder, -
- er tilsyneladende forsvundet.
Hans færden er ukendt, -
- men han eftersøges af de relevante myndigheder.
Hvem er han?
- Serge? - Desværre.
Den lille lort.
De må have tvunget ham til det.
Jeg er havnet i en ormegård.
Har De et alibi?
Ja, men hun er gift med hertugen af Westfalen.
Hun skal ikke trækkes gennem det her søle.
- Deres liv står på spil. - Ja, men gimpen er skredet.
Hun er om bord på Queen Nasstasja med kurs mod Hollandsk Tanganyika.
Giv ikke op.
Detaljerne bag sammensværgelsen, -
- der siden er blevet offentliggjort, -
- var dengang umulige for os at begribe.
Jeg leder efter Serge X.
En ung mand ansat hos min arbejdsgiver, -
- familien Desgoffe und Taxis fra Schloss Lutz.
- Ja? - Er du hans søster?
- Ja. - Har du set ham for nylig?
- Nej. - Nej?
Nej.
Jeg må finde ham for hans egen sikkerheds skyld-
- og for alle andres.
- Hvis han skulle dukke op... - Ja?
Så hils ham, at Jopling siger, han skal komme hjem.
Men én ting var sikker.
Familien Desgoffe und Taxis var meget magtfuld...
...og tiden var ikke med os.
Brev fra monsieur Gustave. Zero.
- Skal jeg? - Læs det.
"Kære, betroede kolleger.
Jeg savner jer inderligt under mit beklagelige og absurde fængselsophold.
Indtil jeg atter kan færdes blandt jer, -
- er Grand Budapest i jeres hænder, og det samme er dets ulastelige ry.
Hold det lydefrit, og gør det ære.
Drag omsorg for hver eneste del af det, -
- som vågede jeg over jer som en høg med en pisk i sine kløer, for det gør jeg.
Skulle jeg opdage slendrian under mit fravær, -
- vil en hurtig og nådesløs straf blive jer til del.
Et stort og prægtigt hus er givet jer i varetægt.
Giv Zero besked, hvis der er ugler i mosen.
Hengivent, monsieur Gustave."
Så følger der et digt, men vi må hellere indtage suppen imens.
"Fugtig, sort aske væder en skiden, mørk rotterede-
- og blander sig med stanken af træsvamp, -
- mens en gadedreng traller..."
Jeg nærede aldrig tiltro til den hushovmester. Han er for ærlig.
For ærlig, siger du?
Det er muligt, men du må se at finde ham, og det i en fart.
Skulle det være en skålfuld vælling?
Ingen aftagere?
Dig med arret i ansigtet?
Smag engang. Den er varm og nærende her til morgen.
Lige et drys salt.
Hav en god dag.
Nogen, der vil have vælling?
Det må I selv om.
Så står vi op.
Godmorgen, Pinky.
- Fra Mendl's igen? - Præcis.
Hvem har dolken?
- Guddommeligt. - Mendl's er bare bedst.
- Nå, arbejdet kalder. - Monsieur Gustave?
Ja?
Mig og drengene har talt om det.
Vi synes, du er en guttermand.
Det har jeg aldrig fået stukket i skoene før, men det er pænt af jer.
Du er en af os nu.
Det var vel nok sødt sagt.
Tak, kære Pinky. Tak, Günther.
Tak, Wolf.
Var der andet?
Fortæl ham det, Ludwig.
Checkpoint 19 er ikke nogen badeferie.
Der er brede jerntremmer for alle døre, skakter og vinduer.
Der er 72 vagter i huset plus 16 i tårnene.
Der er et fald på 100 meter ned i en voldgrav med krokodiller.
Men det har et svagt punkt.
Dette punkt udgøres af et afløbssystem til regnvand, -
- der anlagdes under den oprindelige fæstning tilbage i middelalderen.
Det er ikke ligefrem nogen søndagsspadseretur-
- med en fin dame og en puddelhund, men det udgør en vis sårbarhed.
Og det er vores chance.
Se her.
Hvem har tegnet det?
Hvad mener du? Det har jeg.
Du har en pragtfuld streg, Ludwig. Der ligger en kunstner gemt i dig.
Men hvordan har du i sinde at trænge ind i dette fortidslevn?
Gulvet består af 60 cm muret granit.
Graver vi med dolken, vil det kræve tre til seks måneders arbejde, -
- og i den periode vil flere af os være blevet henrettet.
Der rammer du hovedet på sømmet.
Vi har falske papirer, civilt tøj, -
- en rebstige lavet af pinde og sengetøj, -
- men vi mangler graveredskaber.
Og de er svære at opdrive på det her pensionat.
På dette tidspunkt-
- blev den ældre herre tavs og lod lammeryggen stå.
Hans øjne blev udtryksløse.
Jeg kunne se, han led.
Er De blevet dårlig? ...spurgte jeg.
Ikke det mindste. ...sagde han.
Jeg ved bare ikke, hvordan jeg skal komme videre.
Han græd.
Jeg taler aldrig om Agatha, -
- for alene tanken om hendes navn-
- gør det umuligt for mig at styre mine følelser.
Men der er vel ingen vej udenom.
Forstår De, hun reddede os.
På vores tredje stævnemøde-
- havde jeg friet til hende, og hun havde sagt ja.
- Vil du gifte dig med mig? - Ja.
Vi ejede ikke så meget som 50 klubeck, -
- men det ville nok alligevel ikke have interesseret nogen.
Vi havde hver især kun os selv...
...og vi var voldsomt forelskede.
- Værsgo. - Tak.
- Det er en bog. - Det kan jeg se.
'Romantisk poesi, 1. bind.' Monsieur Gustave har anbefalet den.
- Nu ødelagde jeg overraskelsen. - Jeg pakker den ud alligevel.
Læs tilegnelsen.
"Til min kæreste, dejlige, højtelskede Agatha, -
- som jeg forguder.
Med respekt, beundring, -
- kys, taknemmelighed, bedste ønsker og kærlighed.
Fra Z til A."
Monsieur Gustave insisterede på en udførlig krydsafhøring.
Hun er meget charmerende.
Samtidig gav han Agatha en porcelænsmedaljon-
- samt fem dusin individuelt indpakkede hvide tulipaner-
- i en æske på størrelse med en barnekiste.
- Det er ikke i orden. - Hvabehar?
Hvorfor mukker han?
De kan ikke bare give min kæreste gaver.
Jeg udspørger bare det yndige væsen på dine vegne.
Spild aldrig dit liv på at være jaloux, Zero.
Flirter han med dig?
- Ja. - Jeg siger god for jeres forhold.
Min skønne, vend tilbage til din hjertenskær.
Vi skulle snart erfare...
Gud velsigne jer.
...at Agatha ikke bare var ferm med en paletkniv og smørcreme.
Mendl.
Hun var også meget modig.
Jeg tror, hun var født sådan.
Der mangler noget.
Et vigtigt dokument, der enten er blevet forlagt eller tilintetgjort.
Jeg aner ikke, hvad det indeholder, -
- eller hvad det er, -
- men der findes referencer til det overalt.
Jeg vil nødigt gøre dig urolig, -
- og det vil næppe ændre dommerens afgørelse med hensyn til din arv.
Men i lyset af dødsfaldets omstændigheder, -
- og da mordsagens hovedvidne, Serge X, er forsvundet, -
- foreslår jeg, at vi fremlægger sagen for kommunalinspektøren, -
- så der på intet tidspunkt kan sås nogen mistanke om utilbørlighed.
- Enig? - Ikke enig.
- Ikke enig? - Ikke enig.
- Må jeg stille dig et spørgsmål, Vilmos? - Ja, Dmitri.
- Hvem arbejder du for? - Hvabehar?
Hvem arbejder du for? Jeg troede, du var vores sagfører.
Jeg er boets eksekutor.
I netop dette tilfælde repræsenterer jeg afdøde.
Nå?
Mit honorar betales gennem...
Bare få sagen lukket uden at lave postyr. Enig?
Jeg er sagfører. Jeg har pligt til at følge lovens bogstav.
Ikke enig.
Sagen stinker, søstre.
Smed du min kat ud ad vinduet?
- Det tror jeg ikke. - Gjorde han?
Okay.
Der er noget, jeg ikke har fortalt dig.
Vi stjal et maleri. Det er muligvis fem millioner klubeck værd.
Jeg ved ikke, om tyveriet er blevet opdaget, men skulle der ske mig...
Stjæler du kunst?
Ét billede. Vi må lægge en plan for din overlevelse.
Dette er skrevet i kode og skal læses med lup, -
- men det beskriver, hvor du finder 'Dreng med æble'.
Sælg det for mindst halvdelen af den udbudte værdi.
Zero, jeg er bager.
Jeg er altså ikke hæler.
Jeg handler ikke med tyvekoster.
Hun havde testamenteret det til ham.
Læg dig til at sove.
Ja, hr. Mendl.
- Gem det. - Nej.
Tag det alligevel.
Garderobe INDHOLD: Perserkat (AFDØD)
NÆSTE STOP KUNSTMUSEET
MUSEET LUKKER OM 15 MINUTTER
MUSEET LUKKER OM 14 MINUTTER
ADGANG FORBUDT
Næste morgen modtog hr. Becker en besynderlig-
- og meget sen meddelelse fra stedfortræder Kovacs' kontor.
Man udskød deres aftalte møde. For bestandig.
VARELAGER
TRE DAGE SENERE
Så daffer vi.
KØKKEN
- Hvordan er I kommet derud? - Luk røven.
De prøver at flygte!
Hvad laver du, stikker?
Vagt!
Er det dig? Tusind tak, du dejlige mand!
VAGTSOVESAL
Sådan.
Det må vel kaldes uafgjort.
Godaften.
Pinky, Wolf, Ludwig, dette er den guddommelige Zero.
Günther blev dræbt i katakomberne.
Hvem ved, hvornår vi ses igen, men hvis en dag...
Vent.
Ingen tid til snak.
Pas på dig selv, hr. Gustave.
Held og lykke, knægt.
- Hvor ligger tilflugtsstedet? - Jeg kunne ikke finde et.
Virkelig? Er vi helt på egen hånd herude?
Det er jeg bange for. Jeg spurgte mig for, men...
Jeg forstår. For risikabelt. Vi må selv finde på noget.
Lad os tage forklædningerne på.
- Dem har vi da på. - Nej.
Vi aftalte falske skæg og næser.
- Har du ikke nogen med? - Jeg troede, De lod skægget stå.
Det ville heller ikke se realistisk ud.
Når det er godt lavet, er det overbevisende.
Men jeg forstår dit argument.
Giv mig et par stænk af L'air de Panache.
- Får jeg ikke engang et stænk? - Jeg har glemt L'air de Panache.
Har du virkelig glemt L'air de Panache?
Om jeg fatter det. Hvor kunne du?
Jeg har siddet bag tremmer. Ved du, hvor ydmygende det er?
Jeg lugter.
Det er jo bare alle tiders.
Men det er vel helt normalt i... Hvor var det, du kom fra?
- Aq Salim al-Jabat. - Netop.
Det er vel helt normalt i Aq Salim al-Jabat, -
- hvor ens dyrebareste eje er en stak beskidte tæpper og en mager ged, -
- og man sover bag en teltdør og lever af dadler og skarabæer.
Men jeg har lært dig bedre.
Hvad i alverden fik dig til at forlade dit hjemland, hvor du hører hjemme, -
- og rejse langt pokker i vold for at blive en fattig immigrant-
- i et højt kultiveret samfund, -
- som, hånden på hjertet, kunne klare sig fint uden dig?
Krigen.
Hvabehar?
Min far blev myrdet, -
- og resten af min familie blev henrettet.
Vores landsby blev brændt ned, -
- og de få overlevende var tvunget til at flygte.
Jeg rejste på grund af krigen.
Aha. Så du er i virkeligheden nærmere en flygtning?
Så absolut.
I så fald tager jeg alt, hvad jeg lige sagde, i mig igen.
Hvor er jeg dog en idiot. Et ynkeligt fjog.
Fandens til egoistisk stodder.
Det er uværdigt og langt under hotel Grand Budapests standard.
Jeg undskylder på hotellets vegne.
De var bare oprevet over det med parfumen.
Du skal ikke undskylde mig. Jeg skylder dig mit liv.
Du er min kære ven og protegé, og jeg er uendeligt stolt af dig.
Det skal du vide.
Undskyld, Zero.
Vi er brødre.
Hvordan har vores elskede Agatha det?
"I det gryende lys så jeg hendes ansigt på heden-
- og vendte tilbage dertil, dag efter dag, fortryllet, -
- omend eddiken lagrede mit hjerte..."
Smukt. Jeg stopper dig på grund af alarmen, -
- men husk, hvor vi kom til, for du må afslutte det senere.
Afspær alle vejkryds i 50 kilometers radius.
Afspær alle togstationer i 100 kilometers radius.
Hav 50 mænd og 10 blodhunde klar om fem minutter.
Vi endevender hver eneste pretzelhaus, vaffelbod og biergarten-
- og i særdeleshed alle store hoteller fra Äugenzburg til Zilchbrück.
Disse mænd er farlige forbrydere.
I hvert fald tre af dem.
Hvem er De?
Der må ikke være civile i cellerne. Dette er en militær undersøgelse.
Det er hr. Jopling. Hans arbejdsgivers mor var blandt ofrene...
Klap i.
Arbejder De for familien Desgoffe und Taxis?
Kender De noget til mordet på stedfortræder Vilmos Kovacs?
Jeg ved, han er forsvundet.
Hans lig blev fundet i en sarkofag bag et depot-
- på kunstmuseet i nat.
Han manglede fire fingre.
- Hvad kender De til det? - Intet.
Eskorter hr. Jopling væk herfra.
Mendl's.
Stil mig igennem til Excelsior Palace i Baden-Jürgen. Modtageren betaler.
Vi har ikke noget valg.
Ja, jeg venter.
Den er vores eneste håb. Ellers ville jeg ikke nævne dens eksistens.
Du må aldrig omtale den for en sjæl. Sværger du på det?
- Ja. Hvad er "den"? - Det kan jeg ikke afsløre.
Hvordan skaffer man pladser på første række-
- til en premiere på Opera Toscana med én dags varsel?
Hvordan får man en rundvisning-
- i gobelinsamlingen på Det Kongelige Saksiske Museum?
Hvordan skaffer man et hjørnebord på Chez Dominique på en torsdag?
Ivan, min egen, det er Gustave.
Det var jeg indtil for fem minutter siden.
Vi har påtaget os at komme væk i en ruf.
Gennem en kloak, faktisk.
Jeg er ked af at afbryde dig, Ivan, men vi er havnet i en kattepine.
Jeg skal bruge assistance fra...
FJERDE AKT: DE KORSLAGTE NØGLERS LOGE
Jeg ringer tilbage, Gustave.
Bliv ved telefonen.
Det må De meget undskylde. Foretrækker De at gå derhen?
Vi er her. Det er ligetil.
Lige ud ad kystvejen, så til venstre.
Jojo, følg den herre ud.
Må jeg bede om monsieur Georges på Château Luxe?
Tag over.
Ivan?
Forstået.
Må jeg bede om monsieur Dino på Palazzo Principessa?
Højere, for helvede! Højere!
Tag over.
- Monsieur Georges. - Højere.
Javel. Med det samme.
Må jeg bede om monsieur Robin på I'Hôtel Côte du Cap?
...og to og tre.
Monsieur Robin. Monsieur Dino vil tale med Dem.
Tag over.
- En, to, tre. - Ja, Dino?
Ja, Dino. Okay, Dino.
Må jeg bede om monsieur Martin på Ritz Imperial?
For meget salt.
Ikke nok peber.
Tag over.
- Robin? Det er Martin. - For meget salt.
Det har jeg hørt.
Måske. Jeg ringer lige rundt.
Serge X, savnet. Stedfortræder Kovacs, også savnet.
Madame D, død. 'Dreng med æble', stjålet af os.
Dmitri og Jopling, nådesløse, koldblodige barbarer.
Gustave H, på fri fod. Hvad ellers?
- Zero, forvirret. - Zero, så afgjort forvirret.
Nu bliver det først speget, som man siger.
Hvorfor egentlig? Er det en pølsemetafor?
Det ved jeg ikke.
Hop ind.
Vi har fundet hushovmesteren.
Han gemmer sig ved udløberne nær Gabelmeisters Tinde.
Han vil mødes med jer i morgen middag ved observatoriet på toppen.
Sig det ikke til nogen. Han forklarer alt.
Jeres tog afgår om fire et halvt minut.
Her er jeres billetter.
- Tredje klasse? - Alt andet var udsolgt.
Men konduktøren har været sommelier på det gamle Versailles.
Han trak i nogle tråde. I skal bruge de her i spisevognen.
Én sidste ting.
L'air de Panache.
De havde kun en lille flakon.
Vi må give ham noget til gengæld.
- Hvor mange penge har du? - 42 klubeck og tre frimærker.
Giv mig 25.
- Gud velsigne dig. - Nej da.
Det må man give ham.
Det havde jeg ikke set komme. Hvad vil du nu?
Tal med den klumpfodede søster igen,
og denne gang skal du være overbevisende.
Det forbandede røvhul.
Kors i røven!
Hvad fanden skal det forestille?
'Dreng med æble'? Jeg troede, du havde gemt det.
Er det ikke hos taksatoren?
- Det kan I kraftedeme da ikke mene! - Undskyld...
Jeg mener, det blev fjernet af monsieur Gustave.
Jeg er ikke vred på Serge. Man kan ikke klandre folk, at de ingen rygrad har.
Han er en forskræmt, lille kujon.
- Det er ikke hans skyld, vel? - Det afhænger af så meget.
Det kan man sige om næsten alt. Gu afhænger det af noget.
Ja, du har sikkert ret.
Det betyder ikke, at jeg undlader at kværke den lille sumprotte.
Må jeg i øvrigt forrette ceremonien?
Med glæde.
Den pige er ganske vidunderlig.
Flad som et strygebræt og skæmmet af
et Mexico-formet modermærke i ansigtet-
- står hun og sveder tran i køkkenet, -
- mens Mendl hænger over hende som en gigantisk gorilla.
Alligevel er hun uafladeligt, -
- altid og uvægerligt helt utroligt betagende.
Hvorfor?
På grund af hendes uskyld.
Hun beundrer også Dem, monsieur Gustave.
- Gør hun? - I høj grad.
Det er et godt tegn. Så har hun forstået det.
Det er vigtigt.
Ikke flirte med hende.
LOKAL PIGES HOVED FUNDET I VASKETØJSKURV
Pigen kvitterede for et radiotelegram klokken 04.
Kuverten blev fundet tæt ved liget, men den var tom.
Men telegrafkontoret gemmer en kopi af telegrafstrimlen i et døgn.
Jeg har taget en afskrift:
"Pak dine ting.
Vær klar til at rejse med øjebliks varsel.
Skjulestedet er i nærheden af Gabelmeisters Tinde.
Destruer denne besked. Jeg elsker dig. Slut."
Hvor er kurven?
DE FJERNE UDLØBERE NÆR GABELMEISTERS TINDE
Hvad skal De?
Skiløb? Slædetur? Bjergbestigning?
Tre klubeck.
Jeg skrev et iltelegram til Agatha-
- med instrukser om at tage til vores aftalte skjulested, -
- en sigøjnervogn på Nebelsbadvej.
Imens fortsatte monsieur Gustave og jeg op i de zubrowkesiske alper-
- mod vores møde i højderne med hushovmesteren Serge X.
Vi steg stille og diskret af-
- på rangerterrænet lige uden for stationen.
L'air de Panache.
MIDDAG OBSERVATORIET PÅ TOPPEN
Fandens god udsigt. Det må man lade dem.
Helt enig.
"Det siges, at intet enkelt dalende snefnug er lig et andet..."
Der kommer nogen.
Er De monsieur Gustave fra hotel Grand Budapest i Nebelsbad?
Tag den næste kabelbanekabine.
Er De monsieur Gustave fra hotel Grand Budapest i Nebelsbad?
Byt plads med mig.
Er De monsieur Gustave fra hotel Grand Budapest i Nebelsbad?
Tag det her på og syng.
- Er De monsieur Gustave fra... - Ja, for fanden.
- Gå til bekendelse. - Jeg er uskyldig.
Nej nej...
Tilgiv mig, monsieur Gustave. Jeg ville ikke forråde Dem.
De truede mig på livet og har myrdet min eneste slægtning.
Hvem har de dræbt denne gang?
- Min søster. - Pigen med klumpfoden?
- Ja. - Svin!
- Jeg forsøgte at advare Dem. - Lad nu det ligge, min egen.
Jeg vil ikke bringe dig i knibe, men du må rense mit navn.
- Du sørger naturligvis... - Der er mere.
- At fortælle. - Sig frem.
Jeg var madame D's vidne ved udfærdigelsen af det andet testamente, -
- som kun skulle træde i kraft, såfremt hun blev myrdet.
Det andet testamente? I tilfælde af at hun blev gokket?
- Men de ødelagde det. - Du godeste.
Men jeg lavede en kopi.
En anden kopi af det andet testamente?
Hvad står der i det? Hvor er det?
Lad os ikke vente i spænding. Det har været et mareridt.
Sig nu, hvad fanden der sker!
Serge? Serge? Serge!
De har sgu kværket det stakkels fæ!
Kom så!
- Hvad gør vi, hvis vi fanger ham? - Aner det ikke.
Han er en morderisk psykopat. Stands.
Jeg kan knap nok styre den!
VINTERLEGE
MÅL
Din syge, ynkelige satan. Jeg hader dig.
"'Om dette bliver min død, så farvel,' skreg den sårede fløjtespiller, -
- mens musketterne bragede, og fribønderne hujede, -
- og voldene faldt.
'Jeg frygter, jeg drager mit sidste åndedrag,' sagde han..."
Du fik ham kraftedeme!
Flot klaret, Zero!
Gustave H, De er en undvegen fange.
Overgiv Dem, og jeg vil personligt garantere, -
- at De behandles retfærdigt. Forsøg ikke at flygte.
Hvad synes De?
Jeg vil hellere springe ud end at ryge i fængsel igen.
Vi stjæler motorcyklen, -
- henter Agatha og 'Dreng med æble' og tager til den maltesiske riviera.
Fantastisk! Du er exceptionel, Zero.
Et øjebliks stilhed til minde om en trofast tjener, -
- som led en voldsom død i tjenesten.
Farvel, Serge.
Godt, så af sted.
FEMTE AKT: DEN ANDEN KOPI AF DET ANDET TESTAMENTE
Krigen begyndte ved midnat.
Pffeifelstadt faldt ved middagstid, -
- og ti bataljoner skyllede ind over den vestlige grænse.
Overkommandoen rykkede til Nebelsbad.
24 TIMER SENERE
En gave fra hr. Mendl til de øverstkommanderende.
General Stieglitz beder om et værelse med udsigt over haven.
Giv ham Hertug Leopold-suiten.
Minister Woroniecki ankommer en dag tidligere. Værelserne 401-2-3.
Vi flytter Taktiklogistisk Kommando til et dobbeltværelse på tredje.
De skal bruge mere plads.
Begyndelsen på slutningen af begyndelsen er begyndt.
En trist finale spillet i forkert toneart på et ødelagt klaver-
- i udkanten af en spøgelsesby.
Jeg vil helst ikke overvære det.
Det samme her.
Hotel Grand Budapest er omdannet til en barak.
Jeg vil aldrig mere træde over dets dørtærskel.
Det samme her.
Vi må nok hellere gå derind alligevel.
Dmitri!
Agatha!
Godaften, hr. Desgoffe und Taxis. Jeg er monsieur Chuck.
De og Deres søstre skal bo i Kong Ferdinand-suiten.
General von Shrecker har bedt mig...
- Hvem er det? - Hvabehar?
Den pige har mit maleri.
- Sjette. - Vent.
Sjette.
En gave fra hr. Mendl.
Undskyld...
Har du set en konditorpige med en pakke under armen?
Hun tog elevatoren sammen med hr. Desgoffe und Taxis.
Tak.
Hvem er du?
- Otto, den nye piccolo. - Du er dårligt oplært.
En piccolo afslører aldrig den slags. Du er tavs som graven. Forstået?
Nydeligt billede.
Sjette sal.
Hvor er 'Dreng med æble'?
Det rager ikke dig!
Nu pløkker jeg fandeme din sjatpisserrøv i smadder.
Slip våbenet!
Indstil skydningen!
Stop!
Hvem skyder på hvem?
Det er Gustave H, den undvegne morder og kunsttyv. Jeg har ham.
Dmitri Desgoffe und Taxis står bag mordet på stedfortræder Kovacs, -
- Serge X, dennes søster og sin egen mor!
I er alle sammen arresteret.
Hvem sprang ud ad vinduet?
Agatha!
310-bis.
Jeg kommer!
MÅ IKKE FORSTYRRES
Der er noget bag på...
Agatha!
- Er du uskadt? - Det tror jeg.
Der er noget bag på maleriet.
FORTROLIGT
MÅ KUN ÅBNES, DERSOM JEG MYRDES.
Hun efterlod naturligvis det hele til monsieur Gustave.
Palæet kaldet Schloss Lutz.
Fabrikkerne, der fremstillede våben, medicin og tekstiler.
Et stort avissyndikat.
FRIKENDT
Og, som De måske har regnet ud...
...denne kære institution. GREVINDENS SØN FORSVUNDET
Hotel Grand Budapest.
Han gjorde mig til sin efterfølger, -
- og under krigen tjente jeg mit nye land-
- fra den smalle skranke, som stadig står i det tilstødende lokale.
Han var ligesom sine disciple.
Usikker, forfængelig, overfladisk, lyshåret og trængende.
Han endte endda med at blive rig.
Det lykkedes ham dog ikke at blive gammel.
Kære brudepar...
Det samme gjaldt min elskede Agatha.
Hun og vores nyfødte søn led døden to år senere-
- af influenza, en absurd, lille sygdom.
I dag er den væk på en uge, men dengang tog den millioner af liv.
På besættelsens 21. dag, -
- hvor den suveræne stat Zubrowka officielt ophørte med at eksistere, -
- rejste vi med monsieur Gustave til Lutz.
Som svar på dit tidligere spørgsmål:
Naturligvis.
Zero spurgte, hvordan jeg begyndte i hotelbranchen.
Jeg blev betragtet som den bedste piccolo, -
- hotel Grand Budapest nogensinde havde haft.
Det tør jeg nok sige.
Men han der overgik mig.
Han havde selvfølgelig også en fremragende læremester.
Så sandt.
"Hvorfra kom disse to funklende himmelbrødre, forenet i et glimt, -
- da de jog gennem stratosfæren i vort stjernesmykkede vindue?
Den ene fra øst, den anden fra vest."
Fremragende.
Ikke flirte med hende.
Hvorfor stopper vi nu igen ved en bygmark?
17. NOVEMBER BLITZEN OVER LUTZ BEGYNDER
De sorte uniformer er så kedelige.
Halløj, gutter. Vi sad lige og talte om jer.
- Deres papirer. - Med fornøjelse, som altid.
I er den første dødspatrulje, vi formelt er blevet præsenteret for.
Goddag.
Plus ça change, ikke sandt?
Det er et visum med arbejdstilladelse, min egen.
Læs her.
REJSETILLADELSE
- Gå med udenfor. - Bliv der.
Hvis I krummer et hår på hans hoved, skal jeg få jer afskediget i vanære, -
- smidt i arresten og hængt inden solnedgang.
Man kan stadig opleve små, civiliserede glimt-
- i det barbariske slagtehus, der engang hed menneskeheden.
Beskidte, koparrede fascistsvin!
Han var et af dem.
Er der mere at sige?
Hvad endte det hele med?
At de skød ham.
Dermed tilfaldt det hele mig.
Efter middagen ville vi hente vore værelsesnøgler, -
- men monsieur Jean havde forladt sin post.
Han har formentlig glemt os.
I nyere tid er ejendomme som hotel Grand Budapest-
- med ganske få undtagelser blevet overtaget af staten.
Omend hans aftale med den nye regering aldrig blev lagt frem, -
- var den en offentlig hemmelighed.
Zero Moustafa byttede en umådelig formue væk-
- for ét bekosteligt, urentabelt, udtjent hotel.
Hvorfor?
Var det ren sentimentalitet?
Det var anmassende gjort, hvilket ikke ligger til mig, -
- men jeg måtte vide besked.
For min sindsros skyld.
Jeg håber ikke, mine spørgsmål er til gene.
Nej, på ingen måde.
Er hotellet blot Deres bindeled til den hedengangne verden, -
- hans verden, om man vil?
Hans verden?
Nej, det mener jeg ikke.
Vi delte det samme kald.
Det havde ikke været nødvendigt.
Nej. Jeg beholder hotellet for Agathas skyld.
Her var vi lykkelige.
En kort stund.
Oprigtigt talt tror jeg, hans verden forsvandt, -
- længe før han blev født ind i den.
Men det skal siges, -
- at han opretholdt illusionen med forbilledlig ynde.
- Skal De op? - Nej, jeg bliver her lidt.
Godnat.
Ugen efter sejlede jeg ud for at søge bedring i Sydamerika-
- og påbegyndte en lang, målløs rejse i udlandet.
Jeg vendte først tilbage til Europa mange år senere.
Det var en besnærende, gammel ruin.
Men jeg så den aldrig siden.
Inspireret af Stefan Zweigs forfatterskab
Født: Wien, 1881 Død: Petrópolis, 1942
Oversættelse: Henrik Thøgersen Scandinavian Text Service 2014